Втратити частину тіла — складно для будь-якої людини. А для дитини й поготів. В адаптації до нового життя з ампутацією важливу роль відіграє те, чи була ця втрата раптовою, чи довелося ампутувати кінцівку через хворобу.
Бути готовим до такого неможливо, однак люди, які знаходяться в оточенні дитини з ампутацією, можуть допомогти їй полегшити сприйняття себе нового та інтегруватися у суспільство. Ампутація — це не найстрашніше Назарові зараз 20 років.
Він вивчав у коледжі електроніку, зараз вступає до університету і працює, ремонтуючи техніку. Хвороба спіткала його в 15. Спочатку було ендопротезування коліна і заміна кістки, а потім кінцівка була уражена інфекцією і ногу довелось ампутувати.
Хлопець каже, що не переживав сильно, адже вибір був такий собі: “Ампутація або ускладнення”. Назар говорить, що ампутація — це не найстрашніше, що може бути, адже бувають і набагато складніші хвороби.