Олена Максименко — талановита поетка, авторка, мандрівниця, волонтерка, фотографка та журналістка. У її віршах відображаються усі барви українського простору, відлуння війни, надії, любові та тендітного світосприйняття.
У День Незалежності України, ми обрали вірш написаний Оленою у квітні цього року не тому, що вона присвячує його своїм улюбленим дівчиськам, а тому, що авторка вимальовує словом усю суть нашої країни.
Бог закурює й каже: «Ну де їй знайду такого?! В унісон ненормального, теплого, не глухого? Щоб беріг її розпач, її трикляте безсоння, Щоб пліч-о-пліч із нею у кожну її безодню.
От же ж виліпив з глини на бороду свою сиву, І що виросло з неї – колюче, різке, бурхливе. І йдучи по вогню, воно цідить: «Я дам собі раду!» Дикий цвіт позаплановий райського мого саду.